Čas letního dovolenkování je v plném proudu a řada lidí stojí před závažným dilematem. Protože kromě toho, co přibalit do kufru sobě, řeší, co zabalit svému čtyřnohému psímu miláčkovi. Vzít s sebou pejska na dovolenou totiž není jen tak. Je třeba myslet na to, že mu musíte uzpůsobit program, aby se cítil komfortně a nebyl ve stresu. Vedle toho je nutné zajistit poměrně dost dalších dílčích položek, které se postarají o jeho zdravotní bezpečí. A protože já sama jsem pejskařka a náš francouzský buldoček s námi vyráží téměř na každou rodinnou dovolenou, nemohla jsem si nechat ujít příležitost pobavit se o této tematice se zkušenou veterinářkou MVDr. Andreou Štusákovou z veterinární ordinace VET-S v Litomyšli.
Paní doktorko, co je vůbec tím prvním, co by si lidé měli na dovolenou se psem připravit?
Stejně jako člověk i pes potřebuje na dovolenou do zahraničí svůj cestovní doklad – mezinárodní pas, takzvaný pet pas. Ten slouží jako potvrzení o tom, že je zvíře načipované a naočkované proti vzteklině. Pokud zvíře pet pas nemá, měl by si o jeho vystavení majitel požádat s předstihem u veterináře schváleného Krajskou veterinární správou.
Předpokládám, že není moudré řešit vystavení pasu pár dní před odjezdem. V jaké předstihu je nutné jej zajistit?
Máte pravdu. Zvláště pokud se pas vystavuje nově, tak platnost vakcíny proti vzteklině, kterou je nutné s novým pasem naočkovat, začíná až po 21 dnech. Teprve pak může zvíře vycestovat. Lidé mají často tendenci nechávat vakcinaci a následné vyřízení dokladu na poslední chvíli, třeba týden před odjezdem, ale v tomto případě to tak nefunguje.
A zvířecí pas jako doklad stačí, nebo pes potřebuje ještě něco dalšího?
Kromě pasu musí být zvíře také očipované – bez čipu pas ani nelze vystavit a nelze tedy ani mít platnou vakcínu proti vzteklině.
Cestu je dobré psovi co nejvíce uzpůsobit, vybavit se dostatkem vody, zajistit adekvátní klimatizaci vozidla a dělat pravidelné přestávky. Důležité je nevystavovat zvíře přímému slunečnímu záření, a hlavně ho při vysokých teplotách nenechávat v autě.
A to platí v každé zemi?
Ano. Pas, čip a platnou vakcinaci proti vzteklině potřebuje pes, ať už se s ním rozhodnete vycestovat kamkoliv. Pravdou ale je, že požadavky na cestování se psy se mohou v různých zemích lišit, stejně jako nákazová situace. Také s tím je třeba počítat. Majitel by tedy už při výběru dovolené měl zvážit, zda je zvolená lokalita bezpečná i pro psa.
Z čeho může majitel při takovém zvažování vycházet?
Ideální je konzultovat plánovanou cestu s veterinárním lékařem, který by měl mít přehled o rizicích v dané zemi. Podle toho pak doporučí vhodné očkování nebo antiparazitika, která zvíře při pobytu v zahraničí ochrání. Majitel se s ním může poradit také o legislativě, která v dovolenkové destinaci platí, a psa dle ní na cestu připravit. Detailní legislativní požadavky pro různé lokality pak eviduje Státní veterinární správa a jsou dostupné na jejich webových stránkách.
Můžete zmínit nějaké konkrétní příklady takových legislativních rozdílností?
Například země na severu Evropy, jako je Finsko, Irsko nebo Anglie, vyžadují k základnímu očkování navíc ještě speciální odčervení proti echinokokům.
Češi v létě rádi vyrážejí do Chorvatska. Četla jsem, že tam ale nemají přístup plemena typu bull, která nemají průkaz původu vydaný kynologickým svazem s členstvím ve FCI. Jde o stafordšírského bulteriéra, amerického stafordšírského bulteriéra, bulteriéra a miniaturního bulteriéra, kteří jsou zde považováni za nebezpečné psy. Je to pravda? A existují ještě nějaká podobná další omezení třeba na jiná plemena v jiných zemích?
Ano, je to pravda. Plemena typu bull mohou na území Chorvatska vycestovat pouze tehdy, mají-li oficiální průkaz původu vydaný FCI. Dalším příkladem země s ještě striktnějšími požadavky pak může být Norsko, které eviduje seznam vyjmenovaných plemen, se kterými do země nesmíte cestovat vůbec. Jedná se například o plemeno československý ovčák, argentinská doga, brazilská fila, tosa-inu, pitbull teriér nebo americký staffordšírský terriér.
Obsah lékárničky pro psa se nijak zásadně neliší od výbavy pro člověka. Kromě běžných věcí, jako je desinfekce, obvaz, nůžky a rukavice, doporučuji mít v lékárničce oční kapky, háček na vytáhnutí klíšťat, antihistaminika pro případ alergické reakce, černé uhlí a jiné.
Je běžnou praxí, že na dovolenou chystáme lékárničku s nejnutnějšími léčivy pro případ potřeby. Je dobré nachystat takovou lékárničku i v psí verzi? Co by v ní mělo být?
Rozhodně, na cestu by si majitelé měli přibalit kromě základní výbavy také psí lékárničku. Obsah lékárničky pro psa se nijak zásadně neliší od výbavy pro člověka. Kromě běžných věcí, jako je desinfekce, obvaz, nůžky a rukavice, doporučuji mít v lékárničce oční kapky, háček na vytáhnutí klíšťat, antihistaminika pro případ alergické reakce, černé uhlí a jiné. Pokud chodíte se psem po horách, hodí se s sebou mít botičku, kdyby si zvíře rozřízlo polštářek.
![](/images/.thumbnails/images/0_xx_new_flowee/milada/mvdr._andrea_stusakova1.500x546cg.jpg)
MVDr. Andrea Štusáková
Absolventka Fakulty veterinárního lékařství na Veterinární a farmaceutické univerzitě v Brně. Působí v ordinaci VET-S v Litomyšli a na Veterinární klinice HKvet v Hradci Králové. Zde se věnuje převážně kardiologickým pacientům. Má za sebou zahraniční zkušenosti z University of Bristol - Langfordvets Small Animal Refferal Hospital, kde působila na oddělení kardiologie. V současné době je studentkou postgraduálního oboru kardiologie v rámci ESAVS - European School of Advanced Veterinary Studies.
Na co si dávat největší pozor, respektive co může psa na letní dovolené nejvíce ohrozit?
Je léto, takže jako první musím zmínit riziko přehřátí. Na dovolenou se psem lidé zpravidla vyrážejí autem. Cestu je dobré psovi co nejvíce uzpůsobit, vybavit se dostatkem vody, zajistit adekvátní klimatizaci vozidla a dělat pravidelné přestávky. Důležité je nevystavovat zvíře přímému slunečnímu záření a hlavně ho při vysokých teplotách nenechávat v autě.
Jak by měla vypadat první pomoc, pokud k přehřátí přes všechna opatření dojde?
Pokud k přehřátí přece jenom dojde, postup by měl být stejný jako u člověka – přenést psa na chladné místo, zabalit ho do mokrého ručníku, zchladit mu packy a nabídnout studenou vodu.
Na začátku jste zmiňovala také ochranu před parazity...
Ano, podceňovat bychom neměli zejména klíšťata. Ta jsou velice aktivní především v teplejších měsících a mohou zvíře nakazit například lymskou boreliózou, anaplasmózou nebo babeziózou. K dispozici jsou antiparazitika ve formě kapek za krk, antiparazitních obojků nebo třeba žvýkacích tablet.
Je třeba brát v potaz, že v zahraničí se vyskytují jiní parazité než u nás, a někteří pro psy představují vážné zdravotní riziko. Příkladem je červ Dirofilaria immitis, který se v posledních letech rozšířil z jihu Evropy do Maďarska i sousedního Slovenska.
Která možnost je podle vás nejúčinnější?
Vždy je důležité přečíst si příbalový leták a hlídat dobu, kdy je zvíře ještě chráněno. Určitě doporučuji tyto preparáty pořizovat přímo ve veterinárních ordinacích po poradě s ošetřujícím lékařem, který dané zvíře zná.
Jací další parazité mohou zvíře na cestách ohrozit?
Je třeba brát v potaz, že v zahraničí se vyskytují jiní parazité než u nás, a někteří pro psy představují vážné zdravotní riziko. Příkladem je červ Dirofilaria immitis, který se v posledních letech rozšířil z jihu Evropy do Maďarska i sousedního Slovenska.
Odkud může parazit na psa přejít a co vlastně způsobuje?
Jeho přenašečem jsou komáři a svým bodnutím infikují psí tělo zárodky, které se v průběhu několika měsíců vyvinou v dospělé červy. Usazují se v plicních cévách nebo v srdci. Nejenže je léčba zdlouhavá a náročná, ale pes může nemoc šířit dál. Proto je důležitá prevence.
Jak konkrétně by měla ta prevence vypadat?
Před dovolenou je potřeba aplikovat speciální druh antiparazitik, která doporučí veterinární lékař, a poté je podávat tak dlouho, aby ještě měsíc po návratu bylo zvíře chráněno. Ideální je nechat psa na srdeční parazity otestovat půl roku po pobytu v endemické oblasti, kdy už se prokáže případná pozitivita.
Reklama
foto: Shutterstock, se svolením Andrey Štusákové, zdroj: Autorský článek